Les matem\`{a}tiques a les Illes Balears: 1700-1808


Introducci\'{o}

Si esmentam el segle XVIII a un matem\`{a}tic m\'{\i}nimament coneixedor de la
hist\`{o}ria de la seva disciplina, immediatament li ve al cap Euler, i al
seu darrera tota una process\'{o} de grans matem\`{a}tics, com ara Lagrange,
Legendre i els Bernoulli, que han donat nom a un caramull de teoremes
fonamentals en totes les \`{a}rees de les matem\`{a}tiques.  En canvi, \'{e}s ben
segur que no s\`{a}piga dir el nom de cap matem\`{a}tic espanyol de l'\`{e}poca.
En paraules de J. Echegaray**: ``Otro siglo m\'{a}s de gloria para Europa,
otro m\'{a}s de silencio y abatimiento para nuestra Espa\~{n}a.''  No ens ha
d'estranyar, per tant, que aquest segle no doni lloc a les Balears,
petites i a\"{\i}llades, a res m\'{e}s que una dotzena mal comptada
d'i\l.lustrats aficionats a les matem\`{a}tiques.


J. Echegaray, Historia de las matem\'{a}ticas puras en nuestra Espa\~{n}a.
Discurs d'ingr\'{e}s a la Reial Acad\`{e}mia de Ci\`{e}ncies (1866).

El context europeu

Tot i que en el segle XVIII no mancaren matem\`{a}tics de nivell
comparable als del segle anterior, no s'hi produ\'{\i} cap aven\c{c} fonamental
en matem\`{a}tiques.

Les Acad\`{e}mies de Ci\`{e}ncies

La recerca en matem\`{a}tiques en aquest segle es port\`{a} a terme b\`{a}sicament
a les Reials Acad\`{e}mies Nacionals de Ci\`{e}ncies.  A comen\c{c}ament de segle
ja se n'havien fundat tres, les de Londres (1660), Par\'{\i}s (1699) i
Berl\'{\i}n (1700, amb Leibniz com a primer president), i al llarg del
segle se'n crearien tretze m\'{e}s, inspirades en aquelles.


Les universitats

En general,** les universitats gaireb\'{e} no donaren cap suport al
desenvolupament de les matem\`{a}tiques en el segle XVIII, excepte el
purament aliment\'{o}s de pagar un sou als matem\`{a}tics que hi donaven
classes.

**L'excepci\'{o} fou Gran Bretanya, on, seguint una tradici\'{o} ben
establerta, les grans universitats fomentaren i facilitaren el treball
de grans matem\`{a}tics des de comen\c{c}ament de segle: per exemple, Halley a
Oxford, Newton a Cambridge o MacLaurin a Edimburg.

Els centres militars

Cal tamb\'{e} esmentar que arreu d'Europa es fundaren en aquest segle
Acad\`{e}mies i Co\l.legis Militars dedicats a la formaci\'{o} d'oficials:
formava part de la concepci\'{o} i\l.lustrada del m\'{o}n que l'art de la
guerra es pogu\'{e}s ensenyar en acad\`{e}mies.  A la majoria d'aquests
centres s'hi impart\'{\i} una formaci\'{o} matem\`{a}tica d'alt nivell, superior a
la universit\`{a}ria.



El context espanyol

Mentre que en altres pa\"{\i}sos europeus s'inici\`{a} a comen\c{c}ament de segle
XVIII un creixement exponencial en el nombre de publicacions
matem\`{a}tiques, en Espanya aquest nombre havia minvat a mitjan segle en
comparaci\'{o} de cent anys abans.

Les universitats

Per a un detall de la situaci\'{o} de les matem\`{a}tiques i els matem\`{a}tics a
les universitats espanyoles, basta recordar que en guanyar l'any 1726
Diego Torres de Villarroel la c\`{a}tedra de matem\`{a}tiques de la
Universitat de Salamanca, una de les m\'{e}s prestigioses del pa\'{\i}s, es
queix\`{a} que aquesta c\`{a}tedra havia estat sense ocupar durant trenta
anys, i sense ensenyament durant m\'{e}s de dos-cents.  A m\'{e}s, ell mateix
reconeixia que no estava al corrent de les matem\`{a}tiques que en aquell
moment s'estaven coguent a la resta d'Europa, incloent la geometria
algebraica, que ja tenia gaireb\'{e} un segle, o el c\`{a}lcul infinitesimal,
inventat feia m\'{e}s de quaranta anys.  Ni hi arrib\`{a} a estar mai, pel que
ell mateix comfessa a la seva autobiografia.


Les Societats d'Amics del Pa\'{\i}s

Una de les caracter\'{\i}stiques que defineixen aquesta etapa \'{e}s la
fundaci\'{o} de les Societats Econ\`{o}miques d'Amics del Pa\'{\i}s.  Veient les
matem\`{a}tiques com la base del progr\'{e}s agr\'{\i}cola i industria, algunes
---com ara, com veurem, la mallorquina--- fundaren Escoles de
Matem\`{a}tiques** dedicades a la formaci\'{o} matem\`{a}tica a nivell secundari,
continuaci\'{o} de l'aritm\`{e}tica elemental que s'impartia a les Escoles de
Primeres Lletres.

**La de Mallorca fou una de les primeres


L'activitat en matem\`{a}tiques a les Balears

A\"{\i}llats f\'{\i}sicament de la minsa vida cient\'{\i}fica de la pen\'{\i}nsula, amb
uns jesu\"{\i}tes poc interessats per les ci\`{e}ncies, sense centres de
formaci\'{o} militar o n\`{a}utica ---no s'en crearia cap fins a comen\c{c}ament
del dinou--- i amb una Universitat Liter\`{a}ria sense c\`{a}tedra de
matem\`{a}tiques, i per tant sense que ni tan sols s'hi impart\'{\i}s la m\'{\i}nima
formaci\'{o} en matem\`{a}tica euclidiana d'algunes universitats de la
pen\'{\i}nsula, la vida matem\`{a}tica a les Balears es redu\'{\i} a les activitats
d'alguns aficionats.

Els jesu\"{\i}tes

En tot cas, i estirant una mica l'abast de les matem\`{a}tiques,** podr\'{\i}em
esmentar el treball d'un jesu\"{\i}ta mallorqu\'{\i} sobre combinat\`{o}ria
lu\l.liana, en la qual alguns veuen l'antecedent dels models formals
de computaci\'{o} actuals i que en tot cas sabem que inspir\`{a} a Leibniz.
Es tracta del pare Jaume Custurer (1657--1715), qui public\`{a} l'any 1700
unes Disertaciones hist\'{o}ricas contenint una discussi\'{o} i defensa de la
combinat\`{o}ria lu\l.liana que feren del co\l.legi de Montision un dels
centres del lu\l.lisme cr\'{\i}tic m\'{e}s importants d'Europa.

Si els i\l.lustrats estenien les matem\`{a}tiques pel costat aplicat, aqu\'{\i}
ho farem pel cant\'{o} m\'{e}s pur.

Els caputxins

A manca dels jesu\"{\i}tes, el centre cient\'{\i}fic m\'{e}s important de les Illes
va ser el convent dels caputxins de Palma, sobretot en el darrer ter\c{c}
de segle.  En el camp de les matem\`{a}tiques, el primer caputx\'{\i} que hem
d'esmentar \'{e}s fra Sebasti\`{a} de Ma\'{o} (1681-1727), que escriv\'{\i} un Tratado
de Geometr\'{\i}a i un Tratado de Gnom\'{o}nica.  Un poc posterior fou fra
Josep de Mallorca (1680-1768), que compongu\'{e} uns Fragmentos
matem\'{a}ticos dedicados al Patriarca San Jos\'{e}.


Fra Miquel de Petra

La figura clau dels caputxins balears en matem\`{a}tiques fou fra Miquel
de Petra, nat Miquel Ribot i Sierra a Petra l'any 1741.  Era nebot de
fra Jun\'{\i}per Serra, i segurament per influ\`{e}ncia d'aquest, mir\`{a} d'entrar
a l'ordre dels franciscans, per\`{o} el rebutjaren per massa baix.
Llavors, entr\`{a} als caputxins, on fou ordenat l'any 1756.  Mor\'{\i} l'any
1803**.

**Per a m\'{e}s detalls biogr\`{a}fics, vegeu M. L\'{o}pez, Fra Miquel de Petra i
la hist\`{o}ria dels caputxins a Mallorca.  Col.  Biografies de
Mallorquins 18, Ajuntament de Palma (1992).


L'Escola de Matem\`{a}tiques

A la p\`{a}gina ????  hem esmentat l'Escola de Matem\`{a}tiques, i \'{e}s hora que
en parlem en detall, ja que \'{e}s l'experi\`{e}ncia relacionada amb les
matem\`{a}tiques m\'{e}s engrescadora d'aquest segle a les Illes.



L'Escola de N\`{a}utica

Entremig, l'any 1802, el Reial Consulat de Mar i Terra i la SEMAP, i
un altre cop sota l'impuls d'Antoni Desbrull, fundaren l'Escola de
N\`{a}utica**; molts autors, com ara Miquel dels Sants Oliver a Mallorca
durant la primera revoluci\'{o}, consideren aquesta escola com la
continuaci\'{o} de l'Escola de Matem\`{a}tiques, de la que hem parlat a la
secci\'{o} ???.

**Per a m\'{e}s detalls sobre la hist\`{o}ria d'aquesta instituci\'{o}, vegeu J.
Llabr\'{e}s, La escuela de n\'{a}utica de Palma de Mallorca: monograf\'{\i}a
hist\'{o}rica Impremta Guasp (1925).

Altres aficionats

El m\'{e}s conegut fou Pasqual Calb\'{o} i Caldes (Ma\'{o}, 1752-1817), un dels
pintors balears m\'{e}s importants d'aquest segle.


Pasqual Calb\'{o} no fou l'\'{u}nic pintor aficionat a les matem\`{a}tiques.
Abans d'ell tenim Miquel Carbonell, pintor mallorqu\'{\i} que escrigu\'{e}
l'any 1737 un manuscrit in\`{e}dit titulat Compendi matematich en el cual
se ense\~{n}an algunas cosas tocant \`{a} la matem\`{a}tica, les mes necesaris y
modernas de dita facultad molt am\`{e}.




